![Kafer Enas](https://llegirencatala.cat/wp-content/uploads/2015/05/kafer_enas-711x1024.jpg)
En Kais, un membre de la resistència palestina dedicat a la causa d’alliberar el seu poble; en Mubarak, un agent del Mossad amb l’objectiu d’infiltrar-se entre els activistes palestins; la Nora, una jove que s’ha de fer càrrec de la família víctima de les estratagemes del Mossad; en Faris, un estudiant que a més de lluitar contra l’ocupació s’enfronta al pare en el seu desig d’estudiar a l’estranger; l’Aixa, una cirurgiana que rebutja les tradicions que coarten l’emancipació de la dona…
Musa Abdel-Muti Issa, periodista palestí, ens narra a Kafer Enas una trama novel·lesca ambientada en l’època de la primera Intifada palestina (del 1987 al 1991) en un poble rural prop de Nablus, al nord de Cisjordània. Els activistes de la resistència palestina s’enfronten a l’ocupació israeliana per salvar el poble de la creixent colonització sionista, en una dura batalla contra els serveis secrets del Mossad, que intenten sembrar un niu de col·laboracionistes per desmantellar la resistència. Tot això, enmig d’una societat palestina dividida entre la modernitat i el tradicionalisme, esquinçada per la lluita entre un nacionalisme laic i un fonamentalisme religiós, on el paper de la joventut i de la dona cada cop pren més importància.
Kafer Enas és la primera part de la trilogia “A l’oest del riu Jordà”; una obra que repassa la història contemporània de Palestina des de la primera Intifada fins pràcticament l’actualitat i que descriu amb detall l’evolució d’una societat condicionada per l’ocupació israeliana i per les contradiccions internes; amb els seus debats, els seus sofriments, les seves alegries i la seva lluita.
Una obra cabdal i necessària per comprendre les vivències d’un poble que resisteix una ocupació militar que busca arrabassar-li el territori, una lluita convertida en símbol per tots els moviments d’alliberament nacional i social.
Fixa’t en aquest exemple: vosaltres lluiteu amb pedres i ocasionalment amb alguna arma de foc, però gràcies a la seva influència als mitjans de comunicació, el món us veu sanguinaris, mentre que a Israel se’l veu com un país civilitzat i pacífic, i seriosament amenaçat. I la realitat és completament diferent.